Oamenii de știință au constatat că geoglifele au fost realizate prin îndepărtarea rocilor de la suprafața de culoare închisă, pe care le-au așezat ulterior în forme prestabilite, astfel descoperindu-se solul de o nuanță mai deschisă.

Șanțurile au fost create cu o mare precizie și este posibil ca nazcanii să fi posedat cunoștințe de geometrie și inginerie de bază, la fel ca vechii egipteni.

Scriitorul Jim Woodman consideră că liniile nu au putut fi realizate decât cu ajutorul direcțiunilor date din aer, astfel construind un balon din materialele existente în acea vreme.

Aparatul a zburat doar 2 minute, însă cercetătorii sunt sceptici privind aceasta teorie deoarece nu s-au găsit dovezi care să o susțină. Potrivit lui William E. Shawcross, oamenii au înlăturat „învelișul subțire și brun al suprafeței”, călcând pe el.

Englezul Tony Morrison (realizator de filme și explorator) a demonstrat că se pot realiza linii drepte cu ajutorul câtorva țăruși, cotidianul Time afirmând că traiectoria geoglifelor din Nazca era deviată la interval de câțiva yarzi pe parcursul unei mile, fapt susținut de parii ce au fost găsiți la un interval de 1,8 kilometri.

(Adaptat după Cheia misterului de la Nazca: descifrarea unei enigme arheologice, Henri Stierlin, Editura Enciclopedică, 1992)