Am declarat patru variabile a[10001], st,dr,s - de tip întreg, în total 4*10001+4*3=40012 octeți, de unde rezultă EFICIENȚA UTILIZĂRII MEMORIEI. Acestea s-au declarat pe lângă fin, variabila folosită pentru fișierul text.

Citim toate valorile în vectorul a, incrementând indicele dr - al vectorului cu 1 la fiecare citire. Pornim de la ambele capete: --dr și st=0, inițializând dimensiunea s cu |a[st]+a[dr]| (modul=valoare absolută). Dacă suma a[st]+a[dr] este negativă, creștem st cu 1, în caz contrar scădem dr cu 1, și repetăm operațiunea până când st>=dr. La fiecare pas, actualizăm dimensiunea cu noua valoare absolută menționată mai sus, dacă aceasta este mai mică. La final, afișăm s.
În acest fel, am EFICIENTIZAT TIMPUL DE EXECUȚIE, algoritmul fiind unul liniar, complexitatea algoritmului fiind maxim O(N) (unde N este numărul de valori din șir), de unde rezultă liniaritatea algoritmului.
